MI, TVORCI OVOG FILMA, ŽELIMO DA ODAMO ČAST
ŽIVIM I MRTVIM FRANCUSKIM ŽELEZNIČARIMA
ČIJI JE VELIČANSTVENI DUH I HRABROST INSPIRISAO OVU PRIČU.
ŽELIMO, TAKOĐE, DA IZRAZIMO ZAHVALNOST
FRANCUSKOJ NACIONALNOJ ŽELEZNICI, KAO I FRANCUSKIM VOJNIM SNAGAMA,
KOJI SU SVOJOM SRDAČNOŠĆU OMOGUĆILI OVAJ PROJEKAT.
PARIZ - 2. Avgust 1944 1511-ti dan Nemačke okupacije
To je bila Kluvetova kolekcija, zar ne?
Da, jeste.
- Da li vam se sviđa? - Zar treba da pitate?
Ovo je izopačena umetnost, znaš.
Kao lojalni oficir Trećeg Rajha, trebalo bi da je prezirem.
Uvek su me čudili Ijudi koji
ukus i ideje podređuju naredbi.
Mnogo puta u protekle dve godine želela sam da vam zahvalim.
Za to što nisam bio ono što bi od mene trebalo da se očekuje.
Zato što ste sačuvali sve ovo.
Da li se osećate slobodno da mi sada zahvalite, jer je oslobođenje Pariza blizu?
Možda.
- Nije neophodno. - Mogli bi me poslati daleko.
Doveli su nekog drugog da upravlja muzejom.
Možda bi ja vama trebalo da se zahvalim.
Bila sam glupa.
Znala sam za spaljivanje knjiga.
I drugih stvari.
Plašila sam se da ce i ovo uništiti.
Knjiga vredi svega nekoliko franaka.
Mi, Nemci, možemo priuštiti sebi da ih uništimo.
Možda svi ne cene umetnost, ali vrednost novca je nešto drugo.
Nećete me ubediti da ste cinični.
Znam koliko vam znače ove slike.
Dobro procenjujete.
Nosimo slike.
- Spakujte ih pažIjivo. - Gde ih nosite?
- Na sigurno mesto. - Ali, nijedno mesto nije sigurno kao Pariz.
Grad su proglasili otvorenim. Neće biti bombardovan.
Kapetane.
Hocu da budu na stanici sutra, u sanducima spremne za voz.
VOZ
- Šta je sa mojim vozom? - Otkazan je, gospodine.
- Ko ga je otkazao? - Ja.
- Ko ste vi? - Labiš, pukovniče. Okružni inspektor.
Pod mojom nadležnošću, naravno.
Od kad Francuz ima nadležnost da otkaže Nemački voz?
Dovozimo specijalni oklopni voz, pukovniče. On je najprioritetniji.
- Po čijem naređenju? - Fon Runstedovom.
Vojni komandant zapadnog fronta.
Kada će moj voz moći da krene?
Čim dobijem novu naredbu. To je vaša vojska, pukovniče, ne moja.
Dobićete naredbu, neka voz bude spreman ovog popodneva u 3.30.
General je otkazao sve sastanke, ne bavi se evakuacijom Pariza.
- Je li tu? - Da, pukovniče. - Da li je sam?
Ali, imam naređenje da ne puštam nikoga unutra...
- O čemu se radi, pukovniče? - Voz koji sam poručio je otkazan.
Rečeno mi je da je potrebna vaša naredba.
Telegram od generala fon Runsteda, gospodine.
Glavnu vezu Avrančes i Mortana su presekli Amerikanci.
Obavljaćemo poslove običnim vezama.
Jednom ste rekli da su obične veze pune zamki za neupućene oficire.
Vaš teret je?
Ne delim vaš entuzijazam za umetnost.
Čak i da delim, to ne bi bilo ovo izopačeno đubre.
Niti bih očekivao prioritet u odnosu na transport od vitalnog značaja.
Doviđenja, pukovniče.
Druga oklopna jedinica se povukla prema Falisu.
Izveštaj o njihovom gubicima.
Zar ne mislite da bi bilo netaktično ostaviti milione rajhmaraka Francuskoj Banci?
Toliko novca može opremiti deset oklopnih jedinica?
Predite na poentu, pukovniče.
Novac je oružje.
Tovar voza je traženiji od zlata i vredniji.
Osećam da Berlin želi tovar u rukama Trećeg Rajha.
Ako stanje na frontu postane još kritičnije, poništiću naredbu.
- Kada ćete biti spremni? - Sutra ujutru u 9 i 15, majore.
Uđite, uđite.
Ovo je gospođica Vilard iz Žu de Poum, muzeja.
Ja sam je doveo.
Gospođica Vilard ima problem.
- Mislio sam da joj vaš odred može pomoći. - Ne treba meni pomoć.
Shvatate li? Slike pripadaju Francuskoj.
- Slike? - Voz koji pripremate za pukovnika.
On krade hrpu sliku.
Trebalo bi da čujete koliko vrede!
- Nije reč samo o novcu. - Šta ona želi od nas?
- Želi da raznesemo voz. - Ne! Ne, niste shvatili.
Ne smeju biti ni ogrebane. Nezamenjive su.
One nisu samo... Evo, imam spisak.
Renoar, Sezan, 64 Pikasoa, 29 Broksa
Dega, Matis.
PažIjivo je odabrao. Samo najbolje. Nacionalno nasleđe.
- Šta želite da uradimo, gospođo? - Gospođica.
Pa, mislila sam, ako, možete da zaustavite voz.
Zaustaviti voz nije jednostavno, gospođice.
- Možete poginuti zaustavljajuci voz. - Naročito ako ste francuz,
a voz nemački.
Znam. Shvatam.
Ali Pariz će uskoro biti slobodan, zar ne?
Ali slike nisu ovde...
Poslednji izveštaj je da će Saveznici biti u Parizu u toku nedelje.
Možda tri ili četiri dana.
Valdim će otpremiti voz pre toga.
Možemo li ga sprečiti, usporiti? Šta ti misliš?
Možemo ga razneti. Možda.
Da postavimo plastični eksploziv ispod vagona i dignemo ga u vazduh.
To bi ubilo i neke nedužne, ali to je cena.
- Zar su vam slike toliko važne? - Ne želi ih raznesene.
London se slaže da je umetnost bitna.
Učinićemo sve što je u našoj moći. Ali je sve na nama.
Zašto da ne? Šta mogu da izgube?
Jutros smo ostali bez četiri člana.
Sada nas je trojica jedan, dva, tri.
- Bernard? - U početku nas je bilo 18.
Kao i vaše slike, gospođice, nezamenljivi su.
Kada su u pitanju ozbiljne stvari, rizikujemo. Ali ne želim da traćim živote zbog slika.
Ali ne bi bili protraćeni!
Oprostite. Znam da je grozno reći tako nešto.
Ali te su slike deo Francuske.
A Nemci nam ih uzimaju.
Uzeli su nam zemlju, hranu žive u našim kućama.
A sada nam uzimaju i umetnost.
Tu lepotu, tu viziju života odneti iz Francuske.
Naša jedinstvena vizija. Naša vera.
Čuvali smo ih. Zar ne vidite?
Za sve nas. Ovo je naš ponos.
Koji smo stvorili i čuvali za ceo svet.
Ima i gorih stvari za koje se rizikuju životi.
Oprostite gospođice. Mi vam ne možemo pomoci.
Voz prolazi kroz njegovo odeljenje. Sve zavisi od njega.
Zar nemate kopije?
Oprostite što sam vam oduzela vreme.
Veoma cenim to što radite.
Nadam se da ćete biti dobro.
- Fina dama. Šta se desilo sa Bernardom?
Pio sam kafu jutros sa njim.
Ušli su u dvorište i pokupili ga sa još nekim pobunjenicima.
Video sam sve.
Samo su ušli u dvorište i odveli ga.
Mislio sam da smo došli ovde da pričamo o oklopnom vozu.
Grdosija je to, a, Labiš? Kad polazi?
Sutra ujutro u 9 i 15, iz skladišta.
Mora da su očajni, opasnije je po danu.
Da čujem plan.
Krenuće iz stanice kod Vjarza u 9 i 45.
Pet minuta da zamene pogon i da pokupe jedinicu za protivvazdušna dejstva.
Trebalo bi da je na svom putu u deset do 10, ne kasnije.
Kada bi se usporili za deset minuta, bilo bi idealno.
Sutra ujutro u deset britanski avioni će bombardovati stanicu kod Vjarza.
Pljuštaće.
Ako voz tada bude u stanici...
Deset minuta? Neće biti lako.
Možeš li?
- Trenutno, ne znam kako. - Smisli sam.
Bombardovaće tačno u 10h.
Oće li voz biti tamo ili ne?
Moraćemo da sačekamo.
Gde li će on biti u 10h?
U svojoj kancelariji, gde bi i ja hteo.
- Ne sviđa mi se ovo. - Kome se sviđa?
Mislim na slike. Ako ih nemci toliko žele možda bi trebalo da uradimo nešto.
Zaboravi slike. Imamo toliko toga da uradimo.
Što me podseti, treba mi drugi mašinovođa za umetnicki voz.
- Moraću da prepustim to Papa Bulu. - Papa Bulu?
- Ne Papa Bulu! - Nemam izbora. Nema nikog više.
Put uopšte nije naivan. Voz ne kreće pre mraka, a ujutru je u Nemačkoj.
Vidimo se kasnije.
Ne prosipaj ulje svuda dođavola!
Gledaj gde sipaš.
Ova mašina je pičila pre nego što si se ti rodio.
Kao žena je. Ukoliko se prema njoj ne ophodiš kako treba, zagorčaće ti život.
Uzmi ovo, i uradi to kako treba, zaboga.
Doći ću da proverim, posle kafe.
I zapamti. Ulje nije kupka.
- Papa. - Mm-hm.
Šolju.
Vidim, Labiš ti je najzad dao voz.
- I to do Nemačke. - Kakav voz.
Jesi li video neku artiljeriju? Ili tovar koji izgleda bitno?
Da I može da promeni rat, huh?
Sva bitna oprema ide na front.
Bule.
Jesi li pročitao šta je u sanducima?
Ne verujem ni u šta što napišu. Slike! Otvori sanduk.
Naći ćeš šampanjac, parfeme, i sve ostalo što su nam pokrali.
Razgovarao sam sa jednim od vozača. I jesu slike.
- Pa šta? - Vrhunski umetnici. Pikaso. Gogen. Renoar.
Renoar. Znao sam devojku koja je pozirala Renoaru.
Mirisala je na boje.
Bule, ti si dobar mašinovođa, sam si to rekao.
Ali kada je reč o umetnosti, pojma nemaš.
Šampanjac, parfemi sve je to zamenjivo. A umetnost nije.
- Te slike su veoma važne. - Zaista?
Ponos su Francuske.
Ponos Francuske?
Još kad pomisliš da će za dva, tri dana Saveznici biti ovde.
Nacisti neće imati voz možda čak i za jedan dan...
- Jesi li ti mašinovođa? - Izgleda li on kao mašinovođa?
Večeras nećeš napuštati stanicu. Budi kod lokomotive,
spreman za momentalni polazak.
Ja, mein Korporal.
- Stoko! - Pazi šta govoriš.
Previše sam star da bi pazio.
- Ponos Francuske. - A? O, Da.
Ponos Francuske.
Vrati mi kusur u francima.
Mašinovođo!
Pokreni mašinu!
HeiI Hitler.
Natovaren i spreman, gospodine.
Odlično, Šmite.
- Kad kreće? - Čim se smrači, gospodine.
Pukovniče fon Valdem! Telefon, gospodine.
Glavni štab generala fon Lubica.
Kažu da je hitno.
Pukovnik fon Valdem, na telefonu.
Da, majore.
Žao mi je što to čujem. Nadam se da je poraz na frontu trenutan.
Da, naravno da razumem.
General je objasnio mogućnost povlačenja
mog ovlašcenja za voz.
Nažalost, ne mogu vam pomoći. Voz je otišao pre pola sata,
i sad je na svom putu ka Nemačkoj.
Prenesite moje žaljenje generalu.
Teoretski vi ste vec otišli, Šmite.
Mislim da bi bilo bolje da se ukrcate i odmah naredite polazak?
- Da, gospodine! - Srećan put Šmte.
Pokrenite voz! Pokrenite voz!
Pokreni voz!
Bule! Pokreni voz.
Pokreni voz!
Odvojite lokomotivu! Miči je odavde!
- Da li je oklopna lokomotiva spremna? - Svi iz PVO-a su unutra.
Pomerite lokomotivu. Miči je odavde!
Hej, ti! Stoko!
- Šta je bilo? - Ko je to uradio?
Motor se oslobodio pare ili je u sagorevanju.
- Šta ti se više sviđa? - Namerno si to uradio.
Šta je ovo?
Ti na svoju poziciju, a ti u lokomotivu.
- Je I sve u redu? - Pomerite svoju lokomotivu...
- U redu. - Mičite više ovaj voz!
OK.
- Labiš šta se tamo događa? - Sabotaža.
Povuci pet.
Povuci osam.
Povuci deset.
- Povuci deset. - Zaglavilo se!
Ne na silu.
- Stani! - Hej! Hej!
Hej! Stani!
Stani! Na pogrešnim si šinama!
Ne zezaj me Labiš. Umem da prepoznam sabotažu kad je...
Šta je to?
Ali ja...
Daj mi prekretni toranj.
Ditrih! Šta se dođavola tamo događa?
Idiote! Da si popravio sve, odmah!
Moramo da izvučemo ovaj voz odavde!
- Muka mi je od tvoje neefikasnosti! Ditrih!
Ne možeš, dok traje bombardovanje!
Misliš! Pali mašinu!
Matori jarče! Silazi odatle i u zaklon!
- Silazi s mog voza! - Ludače! Bombardovaće nas svakog momenta!
Silazi s mog voza!
- Ne možeš, prekretnica je zatvorena! - Otvori je!
Šta je bilo?
- Šta je bilo? - Dovod ulja.
Možeš li da je popšraviš?
- Možemo li nazad u Vjarz? - Možda, ali samo lokomotiva.
Gde je telefon?
Uključi pumpu.
Popravka mog voza će imati najviši prioritet, majore.
Celoj stanici treba popravka, pukovniče. Pogledaću vašu lokomotivu, čim pre.
- Pogledaćeš odmah. - Naređenja su mi prioritet. Videću šta mogu.
Naređujem ti, i preuzimam svu odgovornost.
- Šta se desilo? - Kvar na dovodu ulja.
Ja ću. Dodaj mi ključ.
Pobrini se za kran.
Bule!
Dođi.
Dođi!
- Skini poklopac za ulje. - Ja ću.
On će. Nastavi.
- Ne možete njega kriviti za kašnjenje. - Samo trenutak, gospodine.
Izvrni džepove.
Umazani uljem.
Sabotaža, pukovniče. To je stari trik ovde.
Zavuku novčić i preseku dovod ulja.
- Trebao si da ih baciš. - Četiri franka su četiri franka.
Majore, molim vas. To nije strašno. Popraviću lokomotivu preko noći.
Vodite ga.
Pukovniče, zaustavite ih.
Čekajte.
Pukovniče. Usporio vam je voz, ali ga je i spasio.
Izvukao ga je iz bombardovanja, rizikujuci život.
On je starac. Ne zna šta radi.
Izvućiću voz za vas. On je samo glupi starac.
Njegov voz! Njegov voz!
To je moj voz.
Ja znam šta radim. A ti? Ti im pomažeš.
Ja sam te odgajio, ali ti nisi ništa bolji od njih.
Svinjo!
Pukovniče! Šta možete dobiti od smrti jednog starca?
- To što je uradio ne menja ništa. - Pažnja! pali!
Možete zaustaviti...
Vi ćete mi lično dopremiti lokomotivu.
Smatram da ste vi odgovorni.
Sajmon!
Isključi ventilaciju.
Požuri! Radimo na lokomotivi, ne na džepnom satu.
Hubert! Spusti veliki.
Didont... Šta radiš ovde?
- Gde je Hubert? - Odlučio sam da nastavim kao vatrogasac
Glupa budalo. I ti oćeš da budeš streljan?
- Papa Bule je želeo ovo. - Papa Bule! Papa Bule je mrtav!
- Prestani da se glupiraš. - Ne Ijuti se, Pol. Mi želimo da uradimo ovo.
Slušajte,idioti.
Rat će se završiti za koji dan. Ne mešajte se više.
Kada si već umešan... ne možeš tek tako otići.
- Znaš i sam kako je to. - Mi nastavljamo, Pol.
Sve veze su ostvarene osim sa Mecom, a to moraš ti.
Mauris neće više sa nama dok ne razgovara sa tobom.
Ma znaš i sam da je tvrodaglav.
Idi dođavola. Idite obojica dođavola. Ako želite poginuti, ja to ne mogu da zaustavim.
Poginućemo ako ne budeš zvao Maurisa.
Labiš! Je I ti to imaš slobodno veče?
Biće spremna za par sati, do jutra. Provući ću je čim padne mrak.
Čim bude gotova vuci je odavde. Otpremi je.
- U sred bela dana? - Otpremi je.
Ta lokomotiva je stopirala rad na četiri voza za front.
Pukovnik je naredio da joj bude dat maksimalni prioritet. I dobiće ga.
Što se mene tiče mogla je biti sva u rupama zajedno sa njegovim dragocenim vozom.
Miči je!
- Ne! Ne, Didont! - Ne nas! Ne nas!
Ne nas! Ne nas!
Ovo je poslednji put, poslednji posao.
Kada stignemo u Riv-Rejn, pozvacu Maurisa.
- Šta se dogodilo? - Saveznicka aviacija, 16 km odavde.
Ozbiljnija šteta?
Ozbiljnija šteta?!
Nedovoljna da vas zaustavi da odete u Nemačku.
Kamuflirajte lokomotivu. Švarc!
- Vaša lokomotiva i mašinovođe. - Je I tvoja "pametna" ideja da se
rizikuje lokomotiva, vožnjom u sred bela dana?
Major Heren je samo pratio vaša naređenja iz pisma.
Divim se tvojoj efikasnosti, Labiš,
i tvom instinktu za preživljvanje.
Rekao bih da nisi imao problema sa saboterima, zar ne?
Reci mi, Labiš. Misliš li da će biti sabotiranja ovog voza?
Ja sam železničar, ne prorok.
Ne tražim proricanje, već mišIjenje.
Ovaj voz ce stići u Nemačku. Slažeš li se, Labiš?
Šta hoćete od mene, pukovniče? Garantni list?
Srediću sam delimičnu garanciju.
Ti, Labiš.
Ti ćeš upravljati lokomotivom..
Mašinovođa je već upisan. Moja naređenja su da se vratim u Vjarza.
Ostani kod lokomotive i održavaj paru.
Možeš ići. Nisi potreban.
Radio sam celu noć na ovoj mašini.
Nisam spavao dva dana. Zaspaću.
Krećeš u sedam sati. Mislim da treba da se odmaraš do tad.
Vodite ga u hotel. Ostaće tamo do sedam.
Lepo spavaj.
Moj bicikl.
Tvoj transport do Pariza.
Sobu za ovog čoveka.
Identifikacionu kartu, molim.
- 60 franaka. - Plati joj.
Ti joj plati. Ja sam gost Nemačke vojske.
- On je železničar. - 60 franaka.
- Zar ne postoji nikakav popust za železničare? - 60 franaka.
Na kraju stepeništa, prva vrata desno. Posteljina je čista.
Labiš!
Čuo si pukovnika - sedam sati. Odmori se.
Hoćes da me ušuškaš?
Zovi me u 6.45.
Peske.
Jedan nemački oficir u kancelariji sa Žakom.
Daj mi dva minuta.
Gde si pošo?
Nazad u lokomotivu‚, možeš u ugalj.
- Šta je pokrenulo ovo? - Ne znamo, gospodine.
Niste svi neophodni. Vratite se u voz.
- Gde je Labiš? - Smestio sam ga u hotel, gospodine.
Pre par minuta.
- Naredniče! - Vas dvojica, krećite!
Labiš!
Provalite vrata.
Pogledaj u podrumu!
- Zašto mi razvaljujete vrata? - Labiš, gde je on?
Ko je vaš nadređeni?
Kapetane!
Gospođice, dođite ovamo!
Koliko je dugo on ovde?
Od supe, kupusa i krompira.
Hvala vam.
Ne treba mi vaše zahvaljivanje. Ako me uhvate dok vam pomažem, streljaće me.
Znam. Žao mi je.
Misliš da jednostavno možeš da upadneš ovde i praviš probleme?
Ja vodim hotel, a ne ludnicu. Ko će da plati za bravu i vrata?
Je I novac raste na drvetu?
- Rat je. - Ti pričaš o ratu.
Ja pričam koliko košta.
Odlazim za koji sat. Možeš da se vratiš dobrim gostima.
Oni plaćaju, zbog toga i radim.
I treba da budeš plaćena.
- Koliko za štetu? - 100 franaka.
Koliko za spašavanje mog života?
Ko je to uradio?
Nisam siguran. Ne mogu da se setim. Bio sam vezan!
Lažeš!
Dosta, Pilzer.
Ako kažeš istinu, ostaćeš ziv.
Dakle, kako je izgledao?
Pukovniče, ne sećam se!
Krupan.
Sivo odelo.
Šešir, mislim.
Gospodine, Labiš nije napuštao hotel.
Pustite ga.
želiš li kafu?
Ide uz sobu.
Ne naplaćuje se.
Kako se zoveš?
Labiš, pukovnik čeka.
Kristin.
Jesi li smislio izlaz?
- Žak, je I put slobodan ispred? - Sve do Nemačke.
Jesi li spavao lepo, Labiš?
Kao beba, pukovniče.
Verujem da su sada ležajevi dobro podmazani?
Zašto sami ne proverite?
Naredniče!
Narednik Švarc ide sa vama.
Poslednji grad pre Nemačke je Sent Avold.
Staćeš tu da kapetan Šmit podnese izveštaj.
Ugodan put, kapetane.
Je I jasno?
Staću u Sent Avold.
Jesi li ikada bio u Nemačkoj, Labiš?
Ne, pukovniče.
Biće to zanimljivo iskustvo.
I šansa da proširiš horizonte.
Sve je spremno.
Samo mi se skloni s puta.
Stani u Sent Avold, i odoše nam glave.
Daj mi komercijalu.
Nemam direktnu vezu.
Ovo jeste posao železnice!
- Šta je bilo? - Vaša vojna pravila.
Monmiral.
Šalon.
Halo, Mec? Na vreme.
Halo, Mec? Riv-Rejn.
Jesi to ti, Maurise?
Gde je on?
Kada će se vratiti?
Neka pozove Žaka u Riv-Rejnu što pre.
Da veoma je bitno.
Hvala vam.
- Kada ćeš biti kod kuće, ujače? - Kad stignem kući, biću kod kuće!
Sedim i uživam! Pijem, igram karte i provodim se.
Vidiš to, zar ne?
Tetka Helena je želela da zna.
Roberte.
Ja sam matoro džangrizlo.
- Zašto usporavamo? - Zar ste slepi? Napad iz vazduha.
Usporavamo zbog skretanja.
Šta ćeš da uradiš?
Ne želim da se zaustavljamo kod St Avold-a.
Želiš u Nemačku?
Žak će poslati poruku.
Ovo skretanje nas vodi ka jugu.
Kažem da nas ovo skretanje vodi na jug!
Videli ste da su glavni putevi razneseni.
Moramo da zaobiđemo okuku kod reke.
- Koji je naredni grad na vašoj mapi? - Remili.
Otvorite oči širom. Vaši horizonti će se upravo proširiti.
Riv-Rejn.
Ah, Mauris.
Imate direktnu vezu sa komercijalom.
U redu. Pozovite ih.
Rođaka moje žene ima nešto sira za mene.
Može ga poslati ponoćnim vozom kada stane kod komercijale.
Da, da, Maurise. Voz ce stati da iskrca putnike.
Odlično. Sačuvaću krišku sira za tebe.
Železnička posla, huh?
Sledeća stanica je Sent Avold.
Bežimo li?
Naredniče. Možemo li da protegnemo noge?
U redu. Siđite.
Kaplare, motrite na njih.
Ti! Gde je telefon?
Naredniče! Neka niko ne napušta voz. Zaustavićemo se ovde samo na dva minuta.
Ja, Kapitän.
Kaži Žaku da je sir u vozu i da sačuva po krišku za Pjera i Raula.
Halo, pukovniče. Pukovniče, mi smo u Sent Avoldu.
Da, pukovniče.
Kako je ovde u Sent Avoldu?
Dobro?
Znam šta hoćete da kažete.
Biće mi drago da se vratim u Berlin.
- Švarc! - Da, kapetane?
- Idemo. Penjite se.
Auf Wiedersehen.
Kod kuće smo, Tauber.
U Nemačkoj smo.
- Jesi li dobro? - Da, dobro sam.
Vi ste ludi! Zašto ste tako ubrzali u krivini?
- Ali, vi ste mi rekli da nastavim napred. - Da, ali u punoj brzini?
Kako to mislite? Hej! Trebalo je da naznačite da idemo sporo! Kako sam mogao da znam?
Pazite na moje šine!
Koliko ima?
Dva minuta.
Srećno.
Ako se razdvojimo, naćićemo se kod stare farmerske kuće iznad reke.
Uzmi upravljač.
- Pilzer! Uhvati Labiša! - Da, sir.
Uhvati ga! Ubij ga, ubij ga!
Ubij ga!
Ne. Ne možete da ostanete ovde.
Pucaj!
Pilzer!
- Kada će stići dizalice? - Major Heren upravo stiže.
Sve ostalo će biti gotovo do mraka...
Zaposlite više Ijudi. Želim da bude završeno što pre.
Ali, pukovniče, dok dizalica ne bude podigla lokomotivu...
Da, pukovniče.
Sir! Ni traga od Labiša, sir.
Pretražujemo šumu satima. Nigde ga nema.
- Poslao sam dva voda da ga traže... - Želim ga!
- Možda se vratio u Pariz. - Ne.
Ovde je negde, znam.
Tumaraće tamo-vamo. Kriće se i praviti svoje planove.
Ali neće napustiti voz. Počinjem da shvatam kako razmišIja.
Nastavite da ga tražite. Pretražite grad.
Donela sam ti nešto odeće.
- Kako ti je noga? - Mnogo bolje, hvala.
- Šta se dešava tamo? - Trebalo bi da znate.
Lokomotive i kola svuda po pruzi. Šine su oštećene.
- Ima li pobuna? - Mislite da će proglasiti praznik?
Žak, upravik stanice i inženjer su streljani...
Drugi inženjer, onaj tanji, pogođen je pri pokušaju bega.
Peske.
Biće ih još.
Labiš. Da li ste videli Labiša?
- Labiša? - Da, Labiša!
- Bio je u sobi pet. Otišao je juče. - Da otišao je juče.
Znam da je otišao juče! Hoću da znam da li ste ga videli danas!
Labiš, Labiš. Da, videla sam Labiš.
Vidam ga svaki dan. I generala de Gola, takođe.
Oni su moje najbolje mušterije i ja ih održavam hladne u vinskom podrumu.
Molim vas.
Zašto ste se vratili ovamo?
Želite li da svi izginu?
Možda vi mislite da ste heroj. Možda vama nije bitan vaš život.
Ko vam daje pravo da radite ovo? Ostavite nas na miru.
Poznavala sam Žaka celog svog života.
Helena, njegova žena, bila je uz mene kada je moj muž ubijen,
prve godine rata.
Sada ću ja biti uz nju.
Muškarci su takve budale.
Oni žele da budu heroji, a njihove udovice pate.
Možda su muškarci stvarno budale.
Preko sto njih je umešano u zaustavljanje ovog voza.
Skretničar, kočničar, osoblje stanica, upravitelji stanica.
Bog zna koliko njih će biti streljano kao Žak.
Znate li šta je u tom vozu?
Slike. Tako je, slike. Umetnost.
Nacionalno bogatstvo. Ponos Francuske.
Ludo, zar ne?
Tiho je gore.
Gde idete?
Možda bih mogao sada da odem.
Ne možete napolje po danu. Traže vas.
Moram da se nadem sa prijateljom sa kojim sam bio u vozu. Možda nije ni preživeo.
Neće mu pomoći ako vas ubiju. Sačekajte da se smrkne.
Jedite.
Greh je traćiti hleb.
Dižite ga.
Spustite ga na bok tamo.
Majore!
Zar ne možete brže?
Ovo je paklena zbrka, pukovniče. Dajemo sve od sebe.
Tražio sam dve dizalice.
Bila nam je potrebna naredba iz Glavnokomandujućeg štaba i za ovu jednu.
Od pada fon Runsteda, vojska koristi železnicku opremu za druge svrhe.
Kod fon Runsteda su izgubili Ijude. Ovaj voz je vredniji.
Čisto je.
U komercijali su streljali upravnika stanice.
Kod Meca, imaju taoce.
Deset njih. Streljaće ih.
Većina njih su deca.
Znate li Lefrea, on je inspektor tamo.
Njegovo dete ima astmu?
Izlečili su je.
U Šalonu je troje mrtvih.
To je sve što znam za sada.
Peske je bio u pravu.
Ovo je bio njegov poslednji posao.
Šta je sa vozom?
Biće spreman da krene sutra.
Gde su zaboga ti saveznici?
Gde su krenuli, u turisticki obilazak Pariza?
Verovaću im kada ih vidim.
Za slučaj da ne dođu.
Labiš, to sam ja!
- Ko je sa tobom? - Robert, Žakov nećak.
Uđite.
Drago mi je da si još uvek živ.
Treba te nagraditi.
- Uradio si lavovski posao. - Gde su saveznici?
U kakvom je stanju voz?
Biće popravljen do jutra.
Hvala ti.
- Kada napušta Rive-Rejn? - Neće krenuti po danu.
Gde su saveznici?
Sređeno je da francuska divizija stigne prvo do Pariza. Kao podvig.
Podvig?
Oni mogu da prave podvige?
Neka naprave jedan za Peskea ili Žaka.
Onom Lefreovom klincu, njemu treba podvig.
Šta nameravaš da uradiš?
Eksploziv. Ono što je trebalo odmah da uradimo.
Sutra uveče, bez savezničke pomoći, dići ćemo voz u vazduh.
London želi da voz ostane čitav.
Šta žele da uradimo?
Da ga zaustavimo svojim rukama? Da legnemo na prugu?
Odmah posle svanuća, sve skretnice i vozovi u blizini biće bombardovani.
Voz sa slikama ne treba da bude uništen.
Naređeno je da ga označimo da ga avioni zaobiđu.
- Da ga obeležimo?! - Belom bojom...
vrhove prva tri vagona.
London je odlučio da slike ne smeju biti oštećene.
Da ih sačuvamo?
Za fon Valdema? Da mu ih poklonimo?
Dođavola sa Londonom. Započeli smo ovu stvar iz jednog razloga.
Da bi zaustavili voz, jer će saveznici biti ovde.
Gde su oni? Svaki dan odlažu.
Svaki dan, Ijudi bivaju streljani sa mišIju da stižu. Dođavola sa njima!
Sada hoće da ofarbamo voz. Neka ga dignu u vazduh!
Pol.
Bilo bi šteta da ga dignu u vazduh.
Naravno, ako ga možemo spasiti.
Papa Bule, Peske, ostali...
želeli su da bude spašen.
I mrtvi su, i nikad neće saznati.
Ali, mi hoćemo.
Bela farba. Samo tri prva vagona.
Mogu sam da se vratim.
Znaš li kako je tamo?
Nemci su svuda. Nemaš šansi!
Smisliću nešto.
Šta ćeš pokušati da uradiš? Rećićeš Nemcima da hoćeš da ofarbaš voz
da bi lepo izgledao kada stigne u Nemačku?
Zar ne vidiš da je beznadežno.
Ona kola treba da se farbaju još od početka rata.
Ti si potpuno šiznuo.
Koga ćeš naći da ti pomogne?
Da li si razmišIjao o tome? Ko će ti pomoći?
Ja.
Znam da se borim.
Dvojica nas je. Mala vojska.
- U šta pucate ovim? - U zečeve.
Ne borite se sa zečevima.
- Koliko dobro poznaješ stanicu? - Imaš li nekakav plan?
- Živeo sam tu od rođenja. - Možeš li da nađeš neke Ijude da nam pomognu?
Ne u Riv-Rejnu. Rade na pruzi. Čak i ja služim hranu vojsci.
U drugim gradovima?
Monmiral. Ujak Žak je imao prijatelje tamo - železničare. Mogu da ih pozovem.
- A farba? - Da. I četke, takođe.
Vidi i za Ijude i za farbu.
Vrati se sat pre svanuća.
Uz malo sreće...
niko neće biti povređen.
Niko nikad i nije povređen. Samo mrtav.
Pol, da li si nekada video neku sliku iz voza?
Ja nisam. Kada se sve ovo završi, mislim da bi možda trebalo da bacimo pogled.
Heren!
Svetla!
Pilzer!
Didont, dole! Dole!
Didont! Trči, trč!
Nije grmljavina, pukovniče. Artiljerija.
- Koliko je blizu? - Deset milja, možda 15.
Mislim da se naša pešadija povlači.
- Kada ćete završiti? - Za pola sata.
Kakve veze ima? Ne možete da izvezete voz po danu.
Saveznici mogu biti ovde i pre noći.
Moguće. Ali, pokretanje voza ne može uspeti.
Pukovniče, sagnite se! Dole!
Zašto?
Farba, Heren. To je signal.
Neće bombardovati voz.
Nemojte je skidati. Ostavite je. To je moja karta za Nemačku.
Za njim! Pretražite šumu!
Sačekajte!
Pukovniče! Dok oni pretresaju šumu Labiš može da raznese još jedan deo voza.
I još jedan, i još jedan.
Da li pretpostavljate da će ga zaustaviti ako ga pustimo da slobodno ode?
Mogao je da raznese lokomotivu. Taoci koje ste stavili napred su ga sprečili.
Ovo mogu da popravim za manje od jednog sata.
Držite Labiša podalje od voza. Za nekih 4-5 milja
stižemo u Monmiral, onda ćemo ga se otarasiti.
Labiš ili voz. Koga želite, pukovniče?
Mislim da sam video nešto.
Stanite ovde!
Biću napred do Monmirala.
Deset milja na čas, ne više.
Stanite! Stanite! Stanite!
Majore!
Da, pukovniče?
Možemo li da ga vratimo na šine?
Dizalica je do sada vec stigla u Pariz.
Bez dizalice, nemoguće.
Ništa nije nemoguće!
Uposlite Ijude! Hoću ovu lokomotivu ponovo na šinama!
I da imamo deset puta više Ijudi, to ne možemo da postignemo.
Kažem vam da će moći. Čujete li me! Moći će!
Beznadežno je, pukovniče.
Istovarite slike!
Svi vi! Istovarite ih odmah!
Uradite to, Švarc.
- Na posao! Istovarite slike!
Hajde, požurite!
Stanite!
Stanite! Stanite!
- Kažite Ijudima da siđu sa kamiona, poručniče. - Imamo naređenja...
Ne interesuju me vaše naredbe. Učinite kako sam rekao!
Napolje iz kamiona!
Napolje!
Hajde!
Napolje!
Vraćajte se! Vraćajte se!
Natrag u kamione! Natrag! Šta se dođavola ovde događa?
Trebaju mi vaši kamioni, majore. Moram vrlo važan teret da dopremim u Nemačku.
Francuska oružana divizija je iza tog brda. Šta će biti sa mojim Ijudima?
Baš me briga za vaše Ijude! Naređujem da se iskrcaju!
Pustite naređenja, pukovniče. U ovoj oblasti rat je završen.
- Vratite se u kamione! - Narediću da vas streljaju!
Vratite se u kamione!
Heren! Ubij ovog čoveka!
Treba ga streljati zbog neposlušnosti!
Izađite iz kamiona!
Heren! Dao sam ti naređenje!
Izgubili smo, pukovniče.
Beznadežno je.
Pogledajte te Ijude.
Poražena vojska.
Izgubili smo, Heren?
Izgubili?
Da.
Hajde!
- Treba vam prevoz? - Hvala.
- Imam pedeset Ijudi. - Kažite im da požure.
Švarc! Povedi Ijude! Krećemo!
Grote, povedi Ijude u kamione. Idemo odavde.
U kamione!
Spustite slike i penjite se u kamione!
Gunter!
Stanite!
Pukovniče..
- Samo vi idite, Heren. - Nemate zašto da ostanete, pukovniče.
Dobar si ti oficir, Heren.
Stići ću vas ja za par minuta.
Biće i drugih kamiona.
Labiš!
Evo tvoje nagrade, Labiš.
Neke od najboljih slika na svetu.
Jesi li zadovoljan, Labiš?
Da li te uzbuđuje sam osećaj da si blizu njih.
Slike tebi znače toliko koliko i biseri majmunu.
Pobedio si, jer te je poslužila sreća.
Zaustavio si me i neznajući šta radiš i zašto.
Ti si nula, Labiš.
Niko i ništa.
Slike su moje.
Uvek će biti.
Lepota pripada čoveku koji zna da je ceni.
Uvek ce pripadati meni ili čoveku nalik meni.
Sada, u ovom trenutku
ne bi mogao da mi odgovoriš zašto si uradio to što si uradio.